Od věci•14. 11. 2015•4 minuty
Poslední stopy života
Vědci po sedmdesáti letech od konce války poprvé zdokumentovali a částečně rozklíčovali nápisy vytvořené židovskými vězni v průchodu bývalé pevnostní brány Poterna III v Terezíně. Vedoucí česko-německého projektu Ghettospuren.de je urbanistka Uta Fischerová.
![Poslední stopy. (Rytina z Terezína) • Autor: ghettospuren](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/6e2d8d/2015/11/20151114-115649-rwvj.jpg?width=3840)
Proč se čekalo s dokumentací rytin sedmdesát let?
Pevnost se po odchodu armády otevřela až v roce 2005, potom se na systematický průzkum pozůstatků z doby ghetta hledaly peníze. Mnohé stopy jsou tak dnes v důsledku renovací, zvětrávání či vandalismu ohroženy, proto se je od roku 2012 snažíme za podpory českých i německých institucí dokumentovat a tím je aspoň v této formě zachránit.
Poterna III bývala historickou pevnostní bránou. Co vedlo vězně k tomu, že tvořili právě zde?
Přesně to nevíme, neexistují žádné zdroje a zatím se nepřihlásil žádný očitý svědek. Šlo o jeden z východů z bývalého ghetta, který podle SS skýtal riziko útěku. Byl tedy uzavřen a hlídán, mimo jiné i strážnými z řad židovské samosprávy. Rytinami si na hlídkách zřejmě krátili dlouhou chvíli. Vznikly na pískovcovém podkladu, který je poměrně měkký, takže jim stačil třeba hřebík.
Jaké byly nejčastější náměty?
Šlo především o iniciály, jména, místa a roky. Nacházejí se tu i symboly židovské víry jako chanukový svícen, jde ale spíš o výjimky. Pozoruhodná je série portrétů, jež zřejmě znázorňují členy stráže ghetta, a nejpůsobivější je výsek jižní stěny, který je koncipován jako památník. Zřejmě po sobě vězni chtěli nechat vzpomínku na utrpení v Terezíně – a co se hodí lépe než kámen, symbol věčnosti?
Nakolik pro ně bylo nebezpečné vyrývat do zdi tváře strážných?
Ta otázka mi také vrtá hlavou…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu