Eseje•26. 7. 2008•6 minut
Tři nové důvody pro
Polovina lidí se dnes dožívá osmdesátky. Ti, co ji přežívají, umírají nakonec namnoze v ústavech pro dlouhodobě nemocné. Polovina ročního rozpočtu našeho zdravotnictví padne na léčení těch, kteří ten rok zemřou. Mohlo by to být horší
![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![• Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/7a7e51/2009/03/20808540_2008-1684-mobr-62moznyR312008n.jpg?width=3840&height=4963&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/7a7e51/2009/03/20808540_2008-1684-mobr-62moznyR312008n.jpg)
![Fotografie: Ivo Možný - Autor: Bartoš Günter • Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/b8ecd6/2009/03/20808520_2008-1684-vobr-62moznyR312008.jpg?width=3840&height=4961&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![Fotografie: Ivo Možný - Autor: Bartoš Günter](https://respekt.mgwdata.net/b8ecd6/2009/03/20808520_2008-1684-vobr-62moznyR312008.jpg)
Ivo Možný
(1932) je profesorem sociologie. Věnuje se teorii sociální změny a sociologii rodiny. Žije v Brně, působil v ústavech pokročilých studií v Nizozemsku, Rakousku a Maďarsku. Publikoval u nás i v cizině řadu statí a několik knih, poslední česká je Rodina a společnost (2008), asi nejvlivnější Proč tak snadno… (1990, 2. vydání 1999). Je členem Učené společnosti České republiky, na Masarykově univerzitě byl prvním děkanem Fakulty sociálních studií.
Bankéř Nathan Rothschild, který byl považován za nejbohatšího muže své doby, se nacházel na vrcholu své moci i svých mužných sil, když se mu ve věku 52 let udělal vřed na hýždi. Byli povoláni nejlepší lékaři té doby, ale ani oni, ani všechny jeho peníze mu nedokázali pomoci. Dostal otravu krve a do měsíce zemřel. Pan baron nezemřel předčasně: průměrný věk úmrtí v té době nedosahoval v evropských zemích ani 40 let. Psal se rok 1836. Tak to v té době chodilo.
O pouhých 150 let později přesáhl v Evropě průměrný věk úmrtí u mužů sedmdesátku. Polovina lidí se dnes dožívá osmdesátky. Ti, co ji přežívají, umírají nakonec namnoze v ústavech pro dlouhodobě nemocné. Polovina ročního rozpočtu našeho zdravotnictví padne na léčení těch, kteří ten rok zemřou. Mohlo by to být horší. Podle přiznání nizozemských lékařů už v době, než tam byla zákonem povolena eutanazie, třetinu úmrtí lékaři v léčebnách dlouhodobě…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu