![Ženy zachráněné z Boko Haram • Autor: REUTERS](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/75956c/2016/12/boko-haram-reuters_4ox1g.jpg?width=3840)
Nejen podle amerického moderátora a komika Johna Olivera nestálo uplynulých dvanáct měsíců za starou belu. Hejtování roku 2016 patří zejména na sociálních sítích k dobrému tónu. A jakkoliv je k tomuto kritickému postoji řada oprávněných důvodů, britský deník The Guardian připomíná, že bychom neměli podléhat naprosté skepsi. Třeba proto, že se - jako každý rok - objevila i řada lidí, kteří učinili něco dobrého, odvážného, nesobeckého. List tak vybral osm hrdinů a hrdinek uplynulého roku.
Seznam obsahuje třeba lidi, kteří ve vypjaté situaci učinili odvážné rozhodnutí, které si všichni přejeme učinit - jako Alexandre Migues, který se v létě právě vracel na kole domů z tradičního ohňostroje, když jej minul kamion řítící se do lidí na promenádě ve francouzském městě Nice. Místo toho, aby utekl a schoval se, začal Migues vůz pronásledovat - a pokusu zastavit teroristu, který nakonec zabil šestaosmdesát lidí a téměř pět set jich zranil, téměř přišel o život. Mohamed Lahouaiej-Bouhlel na něj v jeden okamžik namířil zbraň. Kamion se navíc pokusili zastavit ještě další dva muži.
https://www.youtube.com/watch?v=MhnUjf2gDWw&oref=https%3A%2F%2Fwww.youtube.com%2Fwatch%3Fv%3DMhnUjf2gDWw&has_verified=1
Nebo lidé, kteří v obtížných podmínkách pomáhají potřebným. A nemusí jít nutně o základní věci, ale o neméně důležitý pocit podpory, jaký třeba poskytuje ruským teenagerům s homosexuální orientací Lena Klimova, zakladatelka organizace Děti 404. Pohybuje se na hraně zákona, který v Rusku podporu „netradičních sexuálních vztahů“ mezi nezletilými zakazuje a trestá. Přesto se jí za tři roky existence organizace podařilo oslovit třiasedmdesát tisíc teenagerů, kteří nyní využívají podpůrnou síť, v níž získají pomoc jak s běžnými problémy, tak ve vážných situacích, kdy jde o život.
O život jde stále statisícům lidí uvězněných v Sýrii. Asem Hasna pracoval jako zdravotník v okolí syrské metropole Damašku, když jej útok syrských vládních sil připravil o nohu. V uprchlickém táboře v Jordánsku pak ve spolupráci s humanitární organizací Refugee Openware za pomoci 3D tiskárny navrhoval a modeloval protézy pro lidi, kteří stejně jako on ve válce přišli o končetiny. Před dvěma týdny získal azyl v Německu, kde plánuje dál pokračovat v pomoci lidem zmrzačeným občanskou válkou.
A někdy jde o lidi, kteří pomohli někomu, koho odvrhla vlastní rodina. Jako padesátiletá Nigerijka Binta (jména v příběhu byla změněna), která se ve spolupráci s organizací Save the Children stará o oběti teroristické organizace Boko Haram. Loni se její adoptivní dcerou stala patnáctiletá dívka Samira, která si prošla peklem - po únosu byla donucena vzít si jednoho z bojovníků organizace, s nímž dvakrát otěhotněla, o první dítě však přišla. Její utrpení neskončilo, ani když se jako čerstvá vdova vrátila domů: z příbuzenstva jí zbyla pouze teta, ta ji těhotnou příbuznou (právě proto, že šlo o „dítě Boko Haram“) nechtěla v domě. Bintě na ničem z toho nezáleželo - prostě jen viděla vystrašené zraněné dítě, které potřebuje pomoc.
Další čtyři příběhy najdete v Guardianu.
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].