Civilizace•15. 4. 2017•11 minut
Jak vdechnout stroji duši
Humanoidní roboti se učí vnímat své tělo a vědci se přou, kdy získají vědomí
![Profesor Hiroši Išiguro a jeho robotická „dcera“ Erica. • Autor: AFP, Profimedia](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/461b2c/2017/04/59c-profimedia01_5r8ro.jpg?width=3840)
Jsem žena, Gaie. Umělá žena!“ ohrazuje se dotčeně hrdinka sci-fi série Battlestar Galactica proti obvinění, že je pouhý stroj. Možná právem, od člověka není k rozeznání.
„Umělá žena“ už má protějšky i ve skutečném světě, jejích parametrů však zdaleka nedosahují. Například androidka Erica sice umí coby recepční přivítat návštěvu, dovede se i „urazit“ podobně jako zmíněná postava, když dospěje k názoru, že si z ní lidé dělají legraci, protože je jen robot. Přesto nemá vlastní emoce ani přání, je to jen chytrý software. Když ji tvůrce představuje reportérům, pohled kamery stranou odhalí usměvavého mladíka s laptopem, který Eriku a její reakce pomáhá řídit.
V šedesátých letech minulého století vládl optimismus. Zdálo se, že cesta k „umělému mozku“ srovnatelnému s lidským nebude tak složitá. Stačí vsadit na rychle se rozvíjející elektroniku a vytvořit programy založené na formální logice a dalších známých oblastech matematiky. Vznikne tak robot, který jako by vykročil z povídek Isaaka Asimova. Časem se však ukázalo, že je to iluze.
První člověku alespoň vzdáleně podobný robot Wabot-1, sestrojený v Japonsku v roce 1973, se ještě mohl jevit jako slibný start, i když připomínal spíše pohyblivý kovový regál. Ale poté už se žádný rychlý pokrok nekonal. S inteligentními všestrannými roboty to bylo, a možná stále je, trochu jako s lety na Mars: počkejme nějakých třicet let a nepochybně se stanou realitou.
„Chceme, aby se robot naučil reagovat…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu