![Tereza Semotamová: Radikální potřeby](https://i.respekt.cz/data.eu.cntmbr.com/respekt-prod/respekt-prod/e7c4a6db-edb8-490b-b8d6-34f540a0b8e3.jpeg?width=3840)
Překladatelka Tereza Semotamová do své druhé knihy Radikální potřeby přenesla svou hrdinku z oceňované prvotiny Ve skříni, ale více než o pokračování se jedná o autofikční prózu o limitech single života.
Hana už nebydlí ve skříni, v níž po návratu z Německa vzpomínala a komentovala svět, ale v malém pražském bytě. Úděl samostatné domácnosti sdílí s vrstevníkem Fandou a nedobrovolně také s osamělou sousedkou trpící stařeckou demencí. Přátelství se sousedem připomíná sitkom: tuží je společné vaření, seriály, svěřování se vztahovými kotrmelci a sexuální napětí proměnlivé intenzity. Nedostupné bydlení je opět tématem, ale ne hlavním. Patří mezi jednu z odlišností, jež určují život singles, a další se přidávají s nastupujícím covidem. Setkávání s přáteli, navazovaní známostí, ale také kulturní vyžití a pracovní příležitosti přestávají být dostupné. Život se stále více přesouvá on-line, v textu přibývá přepisů rozhovorů z aplikací, počtů lajků a čekání na odpověď - a próza tak získává další jazykovou i významovou vrstvu.
Jméno hrdinky zazní nejvýše dvakrát a souvislost s předchozí knihou je spíše pomrknutím než podmínkou porozumění. Zároveň tenhle detail dobře ilustruje autorčin styl psaní. Stejně jako v informačně přetížené společnosti se tu mísí množství popkulturních, politických i literárních odkazů, směšuje se nízké s vysokým – a čtenář se musí rozhodnout, co je podstatné. Tahle eklektičnost je většinou zábavná, někdy nakažlivá, a především udává rytmus textu. Když se autorka nechá unést, text začne připomínat rap: „Koukám na seriál, mohla bych jet do Ikey, zařídit si byt, třeba i život, mohla bych uklízet, mohla bych toho tolik, ale já spotřebuju všechnu energii jen na to, že se rozhodnu nepoddat zmaru.“
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu