![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
Po přečtení rozhovoru Karolíny Vránkové se sociologem Marcelem Tomáškem se nemohu vyhnout pocitu, že vytvářet rodinu tradičním způsobem je nemoderní, zpátečnické, zkostnatělé, odsouzené k odhození a posléze zapomnění na smetišti dějin. Jenže model tradiční rodiny ovlivněné křesťanstvím tu byl tisíc let, možná i déle, a ne od normalizačních let minulého století. Za tu dobu přežil různě se měnící společnosti, války i mnohé společenské i hospodářské krize.
Od osmdesátých let se začíná objevovat jev, který nabývá na intenzitě čím dál víc. Kdo v té době neměl kamaráda, kamarádku, spolužáka či spolužačku, jehož rodiče by se nerozvedli? Rozvodovost nadále roste, prosazení vlastní individuality je pro všechny důležitější a tradiční způsob rodiny zažívá krizi. Spousta oněch singles rozpad přímo či nepřímo zažila. Sňatek se kvůli tomu bere pouze jako formalita. Dva lidé se zamilují, vezmou se a po roce či dvou, když zamilovanost opadne, tak se rozvedou. Pokud přijde dítě, čas rozpadu se na nějakou dobu oddálí, ale časem individualita zvítězí. Proč by měli setrvávat v onom vztahu a vyvíjet jakékoli úsilí o obnovu či pochopení, že manželství není jako v pohádce, kdy se princ s princeznou milovali až na věky věků nebo alespoň do smrti? Když může každý „dospělý“ i bez většího úsilí prožít onu zamilovanost znovu s někým jiným…
(…) Když s těmi lidmi mluvím, zalije mě brzy pocit zklamání, neb nejde o víru, ale zadní vrátka a strach. Generace mých rodičů to nějakým záhadným způsobem ospravedlňuje. Často slýchám, že vlastně v dnešní době není kam spěchat. Není to tak trochu protimluv v té současné flexibilní, volnětržní, krizí postižené a ještě více zflexibilizované společnosti?
Ano, společnost se mění, otázka je, zda je to dobře a zda je to vůbec nutné. Osobně dám přednost nostalgií ovanutému modelu s deseti doporučeními, jak žít, a zároveň se stejnými deseti radami, jak vychovávat své potomky, protože v tomto léty prověřeném modelu rodiny vidím i východisko ze současných problémů naší společnosti.
S pozdravem, Anna Samková
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].