![](https://i.respekt.cz/data.eu.cntmbr.com/respekt-prod/respekt-prod/29919538-5948-4e73-a0d9-8c0511b93a38.jpeg?width=3840)
Už potřetí se kapela Povodí Ohře vrací do kraje, od něhož si půjčila své jméno. Pokud se ale debut poohlížel po reáliích života na dohled od železné opony (KPP) a druhé album Dva trámy na kříž zase tematizovalo poválečnou snahu vymazat veškerý německý vliv v regionu (Správná dobrá jména), pak novinka Místo odpočinku hledí ještě hlouběji do minulosti.
Inspirací je polozapomenutý kulturní poklad: opera Hans Heiling z roku 1833 skladatele Heinricha Marsch- nera a především její libreto, které napsal pěvec a divadelní režisér Eduard Devrient. Jedná se o romantické vyprávění o tragické lásce situované ke Svatošským skalám, zkamenělému svatebnímu průvodu na břehu Ohře. Zpěvák a textař Jiří „Sisi“ Sochor si od Devrienta půjčuje slova pro úvodní countryrockové písně Podzemí, Blud a Anno, ale rozehrává na jejich základě s kapelou úplně jiný příběh, než je ten o zhoubné lásce syna královny podzemních duchů a prosté venkovanky. Mnohem víc ho zajímá možnost polepšení a změny charakteru. Ať už je řeč o zkaženém jedinci (písně Měsíc a Na nebi), případně o dělení společnosti na vládnoucí a porobené (Podzemí a Díra).
Povodí Ohře sází od prvního alba na neutěšenou rozervanost textů servírovaných Sisiho syrovým projevem, jejž podtrhuje dravá, úmyslně a bolestivě hlučná kapela. Místo odpočinku v tomto ohledu nepředstavuje výjimku, byť se jedná o náladově nejodstíněnější a nejpestřejší nahrávku kapely, do jejíhož rejstříku vstupují i prvky šansonu, balady, případně dojde na garážpunkovou interpolaci tuzemského swingového šlágru Láska a svítiplyn z konce padesátých let.
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu