Glosa•14. 11. 2007•2 minuty
Nohavica z udavače učitelem
Jaroslav Hutka složil a nahrál písničku o udavačství Jaromíra Nohavici.
![](https://i.respekt.cz/data.eu.cntmbr.com/respekt-prod/respekt-prod/66f359de-be65-4234-98fd-546d7d6fefbc.png?width=3840)
![• Autor: ČTK](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/e392b1/2009/03/20789040_1039-mobr-14112007glosanohavicafotoCTK.jpg?width=3840&height=2757&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/e392b1/2009/03/20789040_1039-mobr-14112007glosanohavicafotoCTK.jpg)
Jaroslav Hutka složil a nahrál (viz. navrávka pod článkem) písničku o udavačství Jaromíra Nohavici a reakce jsou různé. Někdo říká, že závidí Nohavicovi popularitu. Jiní říkají, že Hutkovy rýmovánky jsou směšně prvoplánové.
Obojí může být pravda, o to teď nemá smysl se přít. V každém případě je ale dobře, že Hutka svůj song o Nohavicově udavačství napsal. Vrací tím do debaty téma, jehož ozdravný účinek zdejší společnost zatím spíš míjí.
Dnes není podstatné, že Nohavica za normalizace udával. Podstatné je, že o tom nechce mluvit. Lidi jako on jsou přitom nositeli informací, které by neměly zůstat utajeny, přesněji řečeno nepochopeny.
Nebo jinak řečeno: český problém dnes není v tom, že zástupci zdejší kulturní elity udávali své kolegy tajné komunistické policii. Skutečný problém lze vyčíst z nedávného průzkumu mezi mladými lidmi narozenými po listopadu 89. Ti si spojují komunismus především s frontami na banány.
Tak jim to zřejmě vykládali rodiče. Jenže kromě front na banány se komunismus vyznačoval něčím podstatně horším, co stojí za to si zapamatovat. Nohavica a všichni ti odhalení herci-udavači vědí, co to bylo, protože při svých schůzkách s estébáky do útrob komunistického systému nahlédli. A teď by nám měli umět říct, co viděli.
Pro Nohavicu to není příjemné. Optikou jeho příběhu byl komunismus režim, v němž si dnes banální cestu do Rakouska šlo vysloužit jedině udáním kolegy, od něhož si pak udavač ještě nechal platit v hospodě. Pokud by Nohavica tuhle trapnost nad trapnost v sobě překonal, pomůže v konečném důsledku nejen sobě, ale i společnosti, které – alespoň jak se z různých reakcí zdá – zůstávají v paměti hlavně ty banány.
Proto má Hutka pravdu, když zpívá o Nohavicově zbabělosti. Naopak nemá pravdu, když mudruje o tom, že za všechno tohle české nevypořádání se s minulostí může Havlova moc velká „sametovost“. To je nesmysl. Havel nebyl o nic víc „sametový“, než si tahle společnost žádala. A davy nadšených posluchačů dnešní Nohavicovy hudby to jasně dokládají.
Nahrávka: Udavač z Těšína (MP.3 - 3,12MB)
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].