![](https://i.respekt.cz/data.eu.cntmbr.com/respekt-prod/respekt-prod/c9d5234c-065c-4242-9277-ed32a1f85b5d.jpeg?width=3840)
Písničkářka Meg Baird si umí dát na věci čas a nic neuspěchat. Od vydání jejího předchozího alba uplynulo už sedm let a spěch nečiší ani z novinky Furling. Tu otevírá pozvolná, minimálně gradující a psychedelicky ospalá šestiminutová skladba Ashes, Ashes. Dominuje jí zlověstný klavír a vokál beze slov připomínající spíše než zpěv vábení Sirény, za níž ale není vůbec nebezpečné se vydat.
Meg Baird na sebe upozornila v půli nultých let coby členka folkové kapely Espers, kterou založila v domovské Filadelfii. Sólově debutovala v roce 2007, a ačkoli by se její tvorba dala řadit do tehdejší folkové renesance a hnutí New Weird America, do nějž se počítali hudebníci a hudebnice jako Devendra Banhart, Joanna Newsom nebo CocoRosie, v lecčems postrádala jejich hravost i extravaganci. Měla spíše tradičnější historizující přístup a obracela se k anglickému a kalifornskému folku přelomu šedesátých a sedmdesátých let. Ostatně debut Dear Companion obsahoval především předělávky folkových standardů.
Furling tento přístup v mnohém dotahuje. Už se ale dávno jedná o její původní tvorbu obohacenou o společné hraní s psychfolkovými Heron Oblivion či se skladatelkou a harfenistkou Mary Lattimore, která Baird přinesla poznání světa soudobé experimentální hudby. Nesporný vliv na zasněnou a sotva plynoucí atmosféru alba měla skutečnost, že se nahrávalo ve studiu na úpatí pohoří Sierra Nevada, kam příroda vstupuje nejen v podobě dřevěného obložení, ale i prostřednictvím výhledů do okolních lesů.
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu