Eseje•19. 9. 2010•6 minut
Kočovní Evropané
Odmítání Romů není odmítání cizího, je to odmítání vlastního já
![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/186e29/2010/09/27717330_78_gluksmann_R38_2010_n.jpg?width=3840&height=4096&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/186e29/2010/09/27717330_78_gluksmann_R38_2010_n.jpg)
Francouzský prezident se pustil do přenášení hory, ta však, jak se ukazuje, na něj padá. Hlava státu uvěřila, že bude hromadit body v prezidentské kampani díky tématu, jež je ve skutečnosti záležitostí hraniční policie a samospráv. Zdá se, že to byla velká chyba. Otázka Romů není otázkou policejní nebo sociální bezpečnosti, ale v první řadě otázkou bezpečnosti psychické. Ta není čistě francouzská, ale evropská.
V roce 1990, po pádu železné opony, uskutečnil americký deník Los Angeles Times jeden z prvních průzkumů veřejného mínění ve východní Evropě. Z jeho výsledků vyšlo najevo, že osmdesát procent Čechů, Slováků, Maďarů, Rumunů, Bulharů i Poláků si obraz cizího zla zosobňuje v Cikánech. Jenže proticikánská nenávist není neznámá ani na Západě. Literatura i opera 19. století – Victor Hugo a Verdi – zanechaly svědectví o úzkosti, kterou v usazené společnosti vzbuzují společenství, která „nežijí jako my“ a která si po staletí spojujeme s žebrotou, bídou, zloději, ale také s fantazmagoriemi o kradených dětech, s pověrami a odmítáním. Hysterii dovedli k vrcholu nacisté, když „podlidi“ odsoudili ke smrti v plynových komorách v Osvětimi.
Návrat starých strachů
Tím, že Evropská unie uzákonila svobodu pohybu všech osob – konečně! –, vyvolala protipohyb, ožívají strachy našich předků, vracejí se staré komplexy. V konfrontaci s nevolí, kterou si Francie sama…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu