Kultura•21. 3. 2010•8 minut
Boudník mezi všemi vyčníval
Vladislav Merhaut publikoval nejlepší knihu o legendárním grafikovi
![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![• Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/bd697a/2010/03/24603500_52a_R12_boud_n.jpg?width=3840&height=2671&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/bd697a/2010/03/24603500_52a_R12_boud_n.jpg)
Čtyřicet let čekal Vladislav Merhaut (1938), že někdo napíše knihu o jeho příteli Vladimíru Boudníkovi (1924–1968). „Nikdo se k tomu neměl, tak jsem ji musel napsat sám,“ vysvětluje autor čerstvě vydané publikace s názvem Grafik Vladimír Boudník. Tahle kniha je nejvýstižnějším portrétem jedné z nejpozoruhodnějších postav v dějinách naší výtvarné scény a zároveň i přínosnou sondou do doby, která svým tlakem z lidí nedělala jen poslušné ovce, ale i nespoutané živly.
V ústech mu hořela cigareta
Hořovický rodák Merhaut věděl až do svých jednadvaceti let o výtvarném umění jen to, „že existuje nějaký Aleš nebo Mánes“. Vyučil se nástrojařem, po vojně chtěl nastoupit do Tesly v pražském Hloubětíně jako konstruktér lisovacích nástrojů. „Snad bych si i udělal vysokou a můj život by se vyvíjel jinak. Jenže pracák mně tam nedal umístěnku, a tak jsem mohl jít jen na nábor do vysočanské ČKD. A tam jsem dostal skříňku hned vedle Boudníka,“ vzpomíná Merhaut a v knize o svém raném pozorování grafika při jeho příchodu do práce, kde se živil jako dílenský rýsovač, píše: „Chodil většinou netečně, zahloubán sám do sebe, hlavu mírně nakloněnou nad levé rameno, ruce v kapsách kabátu, pod levou paží svíral aktovku. V ústech mu hořela cigareta (…) Klesne na hrubou lavici nebo bednu za okénkem, vzápětí se na…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu