Prvních 15 minut•1. 3. 2008•3 minuty
Slabost pro lidskou jedinečnost
Mezi řečí jí to řekla spolužačka v metru: studentka čtvrtého ročníku FAMU Anna Mikulková (1981) předtím vůbec netušila, že nějaká soutěž pro scenáristy existuje.
![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![• Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/a2f0fc/2009/03/20775450_2008-549-mobr-55AR102008nahled.jpg?width=3840&height=5745&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/a2f0fc/2009/03/20775450_2008-549-mobr-55AR102008nahled.jpg)
![Fotografie: Každý člověk je krásný. (Mikulková) - Autor: Matěj Stránský • Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/18afc3/2009/03/20775440_2008-549-vobr-55AR102008.jpg?width=3840&height=5731&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![Fotografie: Každý člověk je krásný. (Mikulková) - Autor: Matěj Stránský](https://respekt.mgwdata.net/18afc3/2009/03/20775440_2008-549-vobr-55AR102008.jpg)
Mezi řečí jí to řekla spolužačka v metru: studentka čtvrtého ročníku FAMU Anna Mikulková (1981) předtím vůbec netušila, že nějaká soutěž pro scenáristy existuje. Nakonec před pár týdny v jejím aktuálním kole triumfovala a ve výběrovém řízení Filmové nadace RWE & Barrandov Studia si vysloužila stotisícový grant na dopracování skriptu Lehká jako dech, příběhu dospívající dívky trpící bulimií.
Že má její ročníková práce určité kvality, o tom ji prý přesvědčily pochvaly pedagogů. Přesto si v klání, do jehož čtvrtého kola se přihlásilo na sedmdesát literárních scénářů a námětů v různém stadiu rozpracovanosti, příliš nevěřila. „Jistou naději jsem v sobě nosila, ale víc by mi do schématu uvažování o sobě samé zapadalo, kdybych nevyhrála nic,“ říká s nadsázkou šestadvacetiletá dívka, která se na filmovou školu dostala netradiční oklikou.
Vystudovala střední zdravotnickou školu a po maturitě nastoupila do jeslí. Jenže při práci s malými dětmi jí chyběl kontakt s dospělými, kterého si dosyta užila při praxi v nemocnicích. Nejvíce jí prý dala zkušenost z interakce s umírajícími a dlouhodobě nemocnými pacienty. „Nejsem nijak zvlášť zručná a injekcí se bojím, ale hovory s lidmi, kteří bilancují celý svůj život, byly nesmírně obohacující.“ Malostranské rodačce prý v jeslích také chyběl čas na psaní, které pro ni vždy bylo niterným způsobem…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu