![web-O_EZ-Petr_Plac_k.png • Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/f98651/2011/10/33839020_web-O_EZ-Petr_Plac_k.png?width=3840)
Počátek popisuje historie krátce: dne 29. srpna 1944 překročila německá armáda slovenské hranice s cílem pacifikovat bouřící se zemi, nad kterou prohitlerovský loutkový režim ztrácel kontrolu. Týž den vypuklo dlouho připravované povstání. Důstojníci slovenské armády se zmocnili velitelství pozemních vojsk v Banské Bystrici a vydali všem jednotkám rozkaz zaujmout bojové postavení. Povstání trvalo dva měsíce a i po porážce pokračovalo ve formě partyzánského boje až do příchodu východní fronty. Jak dnes tyto události z doby před šedesáti lety vnímat?
Spojenci i soupeři
Zatímco hlavní silou povstání, připraveného domácí opozicí, byla armáda, v jeho ideovém centru – Slovenské národní radě – se na základě umírněného národovectví a umírněného sociálního programu sešly dva různorodé ideové proudy, občanský a komunistický. Zde je dobré mít na zřeteli rozdíl mezi českými a slovenskými komunisty. V průmyslových Čechách během 20. let zvítězil tvrdý revoluční proud stavící se proti veškeré dosavadní politice a kultuře, kdežto na agrárním Slovensku měl komunismus spíše sociální a emancipační charakter. Když se na středním Slovensku na čas ustavil povstalecký stát, na osvobozeném území se nezavádělo revoluční právo. Šlo o klasický převrat, kdy se vyměnili zkompromitovaní lidé a jinak vše zůstalo při starém, jen ze zákonodárství byly vypuštěny od nacistů převzaté rasové normy a některé klerikální zákony domácí provenience.
Paralelně se ovšem…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu