![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![Fotografie: Dagmar Andrtová-Voňková. Foto archiv • Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/6cc3cf/2009/03/20651250_vobrazek_1085.jpeg?width=3840&height=3713&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![Fotografie: Dagmar Andrtová-Voňková. Foto archiv](https://respekt.mgwdata.net/6cc3cf/2009/03/20651250_vobrazek_1085.jpeg)
Svou kompletní tvorbu včetně záznamů z koncertů vydává u Indies Re-cords písničkářka Dagmar Andrtová-Voňková na dvojCD nazvaném Moji milí. Dagmar Andrtovou-Voňkovou přivedl v 70. letech Jaroslav Hutka do písničkářského sdružení Šafrán – potkal ji na rekreační chalupě v Krkonoších, kde mladá muzikantka po odchodu z pedagogické fakulty pracovala jako pokojská. Její projev byl od počátku výjimečný, nejblíže měla experimentální hrou na kytaru a zálibou v expresivním podání lidových písní asi k Vladimíru Mertovi. V 80. letech, kdy část jejích kolegů z Šafránu skončila po podpisu Charty 77 v emigraci a samotná Dagmar Andrtová-Voňková z politických důvodů našla práci jen jako uklízečka, její styl vykrystalizoval v ještě originálnější tvar. Baladičnost písní vycházejících z lidové kultury našla kontrapunkt jednou v divokosti kytarových běhů oběma rukama po hmatníku, jindy v éteričnosti flažoletů či originální hře smyčcem. O dvacet let později po jejím koncertě napsal japonský hudební kritik Fukuo Hamasaka větu, která zdaleka neplatí jen v zemi vycházejícího slunce: „Nemohl jsem věřit, že na tomto světě existuje žena, která hraje na kytaru úplně novým způsobem, s kterým jsem se za 45 let praxe hudebního kritika a kytaristy nesetkal…“
Originalita dnes Dagmar Andrtovou-Voňkovou řadí někam na pomezí alternativní hudby a world music, po bok Ivy Bittové nebo slovenské…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu