![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
![Fotografie: Před plátnem se choval jako bouřlivák. Foto: archiv NG • Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/c214a4/2009/03/20645600_vobrazek_702.jpeg?width=3840&height=6493&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![Fotografie: Před plátnem se choval jako bouřlivák. Foto: archiv NG](https://respekt.mgwdata.net/c214a4/2009/03/20645600_vobrazek_702.jpeg)
Antonín Slavíček znovu a jinak
Každý, kdo vyrůstal v českých zemích, zná díla Antonína Slavíčka (1870–1910) z reprodukcí na stěnách školních tříd a státních úřadů. Oficiálně uznáván byl už za Rakouska a jeho dílo zůstalo na očích široké veřejnosti přes veškeré proměny vkusu či ideologií po celé dvacáté století. Každá doba si v něm našla to své. Byl pokládán za prvního českého moderního malíře, ale také za jakéhosi věštce, jenž v tvůrčím vytržení vyvolával z archaických hlubin ducha české krajiny i mentality. Romanticky naladěné publikum dojímal ikarovský ráz jeho životního příběhu, v němž výjimečného jedince sežehne nadlidské vypětí, ochromí jej ještě před čtyřicítkou mrtvicí a dožene k sebevraždě, zatímco éra kolektivismu vyzdvihovala sociální notu jeho obrazů. Každá z významnějších Slavíčkových posmrtných výstav, jež se konaly v letech 1910, 1921, 1932, 1955 a 1961, otevřela vždy trochu jinak zaměřený diskurz o podstatě a významu jeho díla i osobnosti. Ta poslední se v Praze konala na počátku desetiletí, kdy u nás i ve světě vrcholil a končil modernistický koncept uměleckého pokroku a vývoje. Nynější velká přehlídka Slavíčkovy tvorby v pražské Městské knihovně vstupuje do zcela rozdílné kulturní atmosféry, jež si své jméno teprve hledá.
Milimetr k velikosti
Potřeba vracet se k dílu Antonína Slavíčka jako by nevycházela pouze z fascinace, ale také z určitých…
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu