![Astronaut](https://i.respekt.cz/www.respekt.cz/images/astronaut.png?width=640&height=1500&fit=crop)
Když jsem před pěti lety viděl v Rubínu v sále pro padesát lidí poprvé Xaviera Baumaxu, bylo to pro mě malé zjevení. Krátkovlasý kytarista střídal styly, improvizoval, spílal publiku, které mu vděčně viselo na rtech. Pamatuju si, že jsem si říkal, že jsem u počátku zrodu nějakého fenoménu, že tenhle člověk to někam dotáhne. Dotáhl. V Praze na jeho koncerty chodí tisícihlavé publikum, i když švih a spontánnost raných vystoupení se trochu rozmělnily. A Vladimír Michálek teď excentrickému třicátníkovi postavil dokumentární pomník. Hodně punkový, se všemi klady a zápory, které tenhle přístup přináší.
Forma snímku Em a On (Em Rudenko je Baumaxův největší kamarád a ve filmu hraje významnou roli) je hodně rockersky zběsilá. Michálek pojal portrét bohémského písničkáře jako sedmdesátiminutový videoklip, v němž se v rychlých střizích střídají prostředí, úryvky z písní se prolínají s civilními scénami z života umělcova. Michálek ve střižně dva roky natáčení z různých akci smíchal do dynamické koláže, která jako by evokovala rychlost zhýralého Baumaxova životního stylu. „Zbývá mi tři až třicet let,“ zpívá Xavi v písni Otvírákem a tenhle dojem film charakterizuje nejpřesněji.
Je to ale metoda značně dvojznačná. Po celou dobu stopáže atakuje Michálek divákovy smysly, což ale po nějaké půlhodině začne být trochu únavné. Mám Baumaxu rád, jeho písničky znám a slyšet je v kině a ještě navíc hravě zasazené do kontextu zpěvákova osudu mě bavilo. Člověk, který tenhle vztah k portrétovanému nemá, ale musí být frustrovaný, protože o Baumaxovi jako takovém se vlastně vůbec nic nedozví. Jisté zklidnění a melancholická reflexe se objeví až v čistém závěru ve scéně u rybníka, do té doby je celý film formálně i obsahově stylizovanou pózou (což je určitě legitimní a nemyslím to jako kritiku). Na filmové databázi ČSFD se v reakcích diváků objevuje pestrá škála hodnocení od pěti hvězdiček po odpad. Snad neztratím svou recenzentskou reputaci, když přiznám, že i můj vlastní pocit z prvního shlédnutí filmu osciluje mezi těmito extrémy.
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].