![](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/dc511c/2015/09/180x180-apple.png?width=3840)
![Jan Mládek • Autor: Ilustrace Pavel Reisenauer, Ilustrace - Pavel Reisenauer](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/1cc8ec/2013/03/46742470_13-kom-parazit.jpg?width=3840&height=5289&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![Jan Mládek](https://respekt.mgwdata.net/1cc8ec/2013/03/46742470_13-kom-parazit.jpg)
Paraziti, nemakačenkové, impotenti, idioti. Slovník, jímž se čeští politici vyjadřují a tím pádem také smýšlejí o lidech, kteří si je ve volbách vybrali jako své zástupce do vedení státu a platí si je z daní, bere dech. Ukazuje, že i v nejvyšších pozicích spojených se službou pro stát pořád existuje vrchnostenská mentalita, jež pojímá „ty dole“ jako plebs, který je potřeba co chvíli rázně vykázat do patřičných mezí. A to by – nebojme se to říct – nemělo zdejším administrátorům věcí veřejných jen tak procházet.
Drábek to vidí
Kvalita státního zřízení se neměří jen počtem voleb do toho kterého ústavního tělesa, ale především kvalitou státních institucí a důvěrou v ně. V zemích, jež jsou všeobecně považované za nejpříjemnější k životu, mají politici potřebu dávat najevo, že jsou tu kvůli lidem, a ne naopak. Z jejich chování je patrné, že si voličů váží, vědí o jejich problémech a jsou připravení je řešit. V praxi sice může být tahle připravenost složitější, dávat najevo úctu je ale rituál, bez něhož nelze dosáhnout společenského konsenzu třeba už v tom elementárním: jestli je demokracie lepší než totalita. Zní to celé velmi banálně, proč to tedy v dnešních poměrech Česka nefunguje?
Příklady se objevují zleva i zprava. Někdy jde o zjevnou neomalenost, jindy o jemnou dikci, jíž si nemusí každý všimnout, přesto je z ní jasně patrná arogance a povýšenost. V tom druhém vynikal například bývalý ministr sociálních věcí Jaromír Drábek, který měl opakovaně potřebu dávat najevo, že je potřeba lidi skřípnout, donutit makat a platit „odvody“. Jednou veřejně prohlašoval, že se v Česku žije živnostníkům až moc dobře, podruhé, věrný svému příjmení, dával s gustem najevo, jak nikomu tam dole nevěří. Nezapomenutelný je jeho komentář k případu, kdy kontroloři úřadu práce hrozili půlmilionovou pokutou majiteli firmy za to, že mu v jeho firmě bez smlouvy a oficiálního platu pomáhali jeho rodiče. „Prvoplánové vyjádření do médií, že chudáčci rodiče jen tak zadarmo pomáhali, je sice atraktivní, ale příliš to neodpovídá realitě, kterou my vidíme při kontrolách,“ prohlásil tehdy Drábek.
Předplaťte si Respekt a nepřicházejte o cenné informace.
Online přístup ke všem článkům a archivu